Vilken är din nödsituation?
Den första sorten är den vi alla har, varje dag.
Du tittar på min just nu. Jag är 42 år gammal.
För ett år sen gjorde min kille, Tommy, slut.
Jag har inte kommit över det än.
Mamma är en del av min kris.
Alzheimers, sent stadium.
Jag går till jobbet, mamma. Veronica är i köket.
Att sköta henne upptar nästan all min fritid.
Mitt telefonnummer, om du behöver ringa.
Säg det inte varje gång.
Ibland glömmer du. Sen glömmer du att du glömmer.
- Visst är jag hopplös? - Nej, då.
Försiktigt. Så ja, det går bra.
Jag är helad!
Du är fin idag. Ha en bra dag!
- Kör försiktigt. - Ja, då.
Du luktar gott.
Sen har vi den sorts nödläge man aldrig vill uppleva.
Den utan förvarning - krocken, eldsvådan, hjärtattacken. Inbrott.
Sånt man ringer till mig om. Jag svarar.
- Larmcentralen. - Min son slog huvudet, andas inte!
- Var bor ni? - 242, Beatrice Lane.
- Jag är i Beverly Hills. - Ambulans är på väg.
- Han blir blå! - Utför hjärt- och lungräddning.
30 bröstkompressioner och två inblåsningar.
- 30 och två. - Andas!
Buck, bröstkompressioner. - Hen, börja med respiratorn.
Följ med, ma'am. Mitt team måste få plats.
Han klarar sig. Sätt dig.
- Vattnet måste ut. - Kompressioner.
Vet du hur länge han var i vattnet?
- Kanske några minuter. - Några sjukdomar?
- Äter han medicin? - Nej.
- Ingen hjärtrytm. - Kom igen, grabben.
Det galna är att så fort hjälpen kommer...
- ...lägger de flesta på. - Det kommer!
Så där, ja. Ut med det.
Bra jobbat. Din mamma är här.
Tack! - Du kommer att bli bra.
Det är nog lika bra att jag inte vet hur allt slutar.
Brandmannen försöker få ned henne. Det här är så galet.
- Är ni vänner? Kan du prata? - Vi blir bara höga ihop.
Alla som har gjort nåt sånt här och överlever säger samma sak.
Så fort de tar steget ut ångrar de sig.
Jag har varit där och vet hur du känner.
Tro mig, det finns hopp.
Jag bjuder på kaffe och berättar allt. Jag kan hjälpa dig.
Snälla!
Ingen kan hjälpa mig.
- Nej! - Nej!
Hon hoppade!
Är det konstigt att såna här nödlägen känns lättare-
- än min kris när jag går hem efter jobbet?
Jag vet inte.
- Larmcentralen. Vad gäller det? - Jag fick för få kycklingbitar.
- Och de ger mig inte fler! - Man får inte ringa hit utan skäl.
Ät upp, skaffa perspektiv och försvinn.
37. Matt C. Blödning. 38.Curtis S. Återupplivad vid pool.
I faderns, sonens och den helige andes namn. Sist...
Förlåt.
- Jag är ny. - Men du vet hur det här funkar?
Jag har tillstånd att ge syndernas förlåtelse.
Tänk om det är en dödssynd?
Jag skojar. Vill du göra det ute i kyrkan?
Ja, tack.
Jag biktade mig för en vecka sen.
Jag var alkoholist och tog smärtstillande.
Jag missade tio år av mitt liv på behandlingshem. Jag fick inte jobba.
Men jag skärpte mig och har jobbat i 18 månader.
Det har gått en vecka. Fick du inte syndernas förlåtelse?
Det hjälper mig att bikta mig en gång i veckan.
Det påminner om hur lätt det är att hamna snett.
Den här veckan miste jag en kvinna.
Det måste vara svårt att svara på larm.
För att överleva måste man kunna hantera dem man mister.
- Var det därför du drack? - Vi har alla våra sätt.
Vissa dricker. Andra tar droger. Somliga spelar.
En del är sexberoende.
Nästan framme!
Skynda dig, jag brinner!
Groovyheels297?
- Det här är fusk. - Du lovade att du skulle bli min.
- Därav namnet "Brandslangen"? - Nej.
- Har nån slagit dig i ansiktet? - Nej, det är ett födelsemärke.
Jag gillar det.
Kan jag få ditt riktiga telefonnummer?
Du är gullig och bra på vad det nu var vi gjorde.
Vi ska inte förstöra allt genom att lära känna varandra.
Vi lever i en gyllene tid!
Välkommen till festen, kompis.
Det artiga leendet betyder att hon är uttråkad. På väg bort.
Hon är alldeles för bra för mig, men jag kan inte släppa henne.
- Det finns många fiskar i havet. - Inte med hans bete.
Vi möttes på en ny dejtingsajt för poliser och brandmän.
Hon är adrenalinknarkare. Jag berättar -
- om att springa in i brinnande hus och hoppa i isiga sjöar.
Vänta nu. När sprang eller hoppade du sist?
- Jag smyckar ut berättelserna. - Okej.
Uniformen är ett bra afrodisiakum.
Helt klart.
Inte med händerna. Var har de varit?
- Tänk om vi fick larm? - Jag var i närheten. Biltvätten.
Tar de extra för kromen?
Du är en bra brandman.
Du kallar mig "farsan" och jag skäller när du är dum.
Vi gick på konsert ihop men det här är ingen familj. Jag anmäler dig.
Man ser elden och släcker den. Resten är bara snack.
Nej, reglerna är inte godtyckliga. Två gånger till så är du ute.
Tvätta händerna.
Du hjälper honom inte genom att vara snäll.
- Han behöver bara lite styrning. - Han kommer att få dig dödad.
Kan nån ge mig en sked så jag kan ta sallad?
- Åh, nej! - Nej!
- Larmcentralen. - Jag bor på 876 McCain.
Jag är i badrummet och hör barnskrik i väggen.
- Hur kan barnet vara på väggen? - Nej, det är en baby i väggen.
Nån spolade ned en baby i toaletten.
Kom igen.
- Vi ska till fjärde våningen. - Vi tävlar!
- Nej, Rambo. Jag tar hissen. - Vem är Rambo?
- Jag hör inget. - Jag hörde barnskrik.
Nån spolade ned en baby i toaletten. Jag är inte hög.
Okej, ganska hög. Men sativa gör en glad, man hallucinerar inte.
Det kanske var en katt. Ibland fastnar råttor i väggen.
Hörde ni?
Kan du ge mig ett stetoskop? Tack.
Ge mig en penna. En tuschpenna.
Vi måste riva upp väggen.
Nej, nån luras. Det är väl en bandspelare?
En födsel på toan och babyn spolas ned?
För det första är det hemskt. Och har du sett rören?
Ett serpentinrör för avfallet till...
Är den för tidigt född kan skelettet tryckas samman. Vi måste gå in.
- Flytta er! - Vänta!
Har du tänkt på att du kan träffa babyn?
Jag trodde väl inte det. Hämta sågen.
Försök hitta lite sunt förnuft också.
Brandkåren anlände först.
Nån unge kan ha fött på toan och spolat ned beviset.
Har nån hittat mamman för att kolla om den teorin stämmer?
- Hur många våningar är det ovanför? - Våning 5 och 6.
Vi börjar knacka dörr på femman. Gå in om nåt verkar på tok.
- Utan tillstånd? - Ber jag dig gripa nån?
Nu kör vi.
- Los Angeles-polisen. - Polisen.
Bor det en tonårstjej här?
Polisen!
Okej, vi river ut det.
Röret går från många toaletter. Det blir skitigt.
Dett innebär att även om vattnet är avstängt -
- så kan babyn dränkas om nån spolar.
- Har du en tonårig tjej boende här? - Om det vore så väl.
Spola inte i toaletten. Det är polisen - spola inte!
Ingen får spola i toaletten. Det är polisen - spola inte!
- Hur har din dag varit, Hen? - Toppen.
- Spola inte i toaletterna! - Polisen. Öppna!
Det är polisen!
Det är polisen. Sir!
Sir, vi söker en flicka... Hallå!
Såga här nere.
Hjälp mig, Chimney. Ta det lugnt.
Håll upp det!
- Ser du det? - Ja.
- Jag har det. - Du måste skära här.
Håll det stilla.
Det har lossnat!
- Ta ut huvudet. - Knuffa underifrån.
- Hämta defibrillatorn. - Är du galen?
- Bara lite, Buck. - Kom igen. Ta den.
Får jag den?
Ös på ordentligt.
- Nu räcker det. - Okej.
Vi måste ta den och springa. - Förbered ambulansen, Hen.
- Jag är redo. - Är du redo?
- Kommer den? - Den rör sig.
Herregud.
Jag har den.
- Dra ut henne! - Jag har henne.
Hon andas inte. Gör hjärt- och lungräddning.
- Luftvägarna kan vara blockerade. - Jag tar sugen.
- Kom igen, Buck! - Jag kommer!
Jag tror inte att hon andas.
Det funkar inte, Bobby.
- Kom igen! - Herregud.
Så där, ja!
- Linda in henne. - Jag håller i hennes huvud.
Är du med, Bobby? Nu sticker vi.
- Höll ingen hissen? - Tydligen inte. Kom igen!
Ge henne till mig! Jag är dubbelt så snabb.
Iväg med dig.
Jag håller i dig. Du kommer att bli bra.
Vad vill ni? Nej!
- Marika! - Er dotter har fött ett barn.
Vi måste föra henne till sjukhus!
- Gör er i ordning! - Var försiktig, Buck.
- Undan! - Kom, så åker vi.
Vi kör!
Vänta! Det kommer en till!
- Mamman? Hon kan dra åt helvete. - Hon är ett barn!
- Vad väntar ni på? - Han vägrar att ta med flickan!
Nu kör vi. Vi måste åka, skynda er.
- Skynda er! - Om babyn dör är det ditt fel.
Vi är framme om fem minuter. Håll ut.
- Så där, ja. - Känner du det?
Det gör du visst?
Okej.
02 syremättnad 59. Jag känner ingen puls.
Jag är så ledsen. Kommer hon att dö?
Ge mig din hand.
Det är ingen fara.
Så där, ja.
Jag sa ju att vi skulle klara det.
Är ni redo? Så där, ja.
Nu ska de ta hand om dig.
- Du kommer att bli bra nu. - Till intensiven.
- Mamman till rum 4. - Jag följer med.
- Kom, Bobby. - Vart ska du?
Babyn lever tack vare oss.
Vi har tur om de berättar om hon mår bra. Vi kan inte göra mer.
Vi gjorde ett bra jobb idag. Hittills! Var stolt över det.
Du får inte välja vilka som lever och vilka som dör!
Det är mitt jobb.
Mamman var också ett barn. Du kommer att få nån dödad.
- Kanske, men inte idag. - Skoja du.
Nästa gång du gör bort dig blir din sista.
- Vad? - Hoppa in i bilen.
God morgon, allihopa.
Vill du ha en våffla?
De pratar om, du vet...
- Säg att... - Viska inte vid bordet.
Har ni nåt att säga, så säg det högt.
Kan inte bara en av er komma till familjedagen i skolan i morgon?
- Varför då? - Ni kan inte att vara i samma rum.
- Det är jobbigt för alla. - Ska ni skiljas?
- Självklart inte, raring. - Du ljuger.
- Akta dig. - Gifta människor har jämt problem.
Men ni bråkar aldrig om det inte är nåt riktigt fel.
- Jag vill berätta. - Michael...
- Vi skulle berätta när de var redo. - Men jag är inte redo!
- Kom, raring. - Michael!
Er pappa har kämpat med nåt hela livet.
Men...
Tack vare modet jag får av att vara er pappa -
- och av er kärlek och att ni ser mig -
- så känner jag mig stark nog att vara ärlig.
Jag är homosexuell.
- Så ni ska skilja er? - Nej, det talar vi inte ens om.
May, din pappa berättade det för ett par veckor sedan.
Nu kommer tanterna att viska om oss i kyrkan.
Ungarna i skolan kanske ger oss stryk.
Nej, det kommer mamma och jag inte att tillåta.
Kan du inte hålla det hemligt? Mig gör det inget.
Men jag vill inte att andra ska veta det.
Vänta lite.
Titta inte så på mig. Jag har inget att skämmas för.
Jag förstår att det känns bra att komma ut. Så roligt.
Men du kan inte gömma dig bakom det.
Du ljög för mig.
- Förlåt. - Rör mig inte! Hur kunde du?
- Du borde ha sagt det från början! - Jag behövde inte säga nåt.
- Du visste det redan! - Vad visste jag?
Jag trodde att du inte tittade på andra för att du var trogen!
Du sa själv att jag inte låg med dig som andra män.
Du förödmjukade mig för att slippa förödmjuka dig själv.
Om du inte förstår det så lever du i förnekelse.
Förnekelse funkade fint när du var en 37-årig kvinna -
- vars biologiska klocka tickade mot sitt slut.
Du förnekade gärna det du klart kunde se hos mig.
Jag sa att jag också ville ha barnen.
Glöm inte det!
- Vad är det? - Äppelmos.
- Du har ofta ätit det. - Jag gillar det inte.
Spara det tills din pappa kommer hem från jobbet.
- Han kommer väl inte hem? - Nej.
- Han är väl borta? - Ja, sen tio år tillbaka.
- Jag är ledsen. - Var inte det.
Du har bara en jobbig dag idag. Veronica är här!
Du är en halvtimme sen. Jag måste jobba.
Fortsätter du så får jag anställa nån annan.
Jag kan inte bli sparkad, bara förflyttad.
Jag älskar din inställning.
- Jag älskar dig, mamma. - Du går nu.
Sköt om dig idag.
Hej då, mamma.
- Larmcentralen. Vad gäller det? - Jag kan inte andas.
Säger du att du inte kan andas?
777, Detroit Avenue. Den kväver mig.
Brandkåren är på väg. Vem kväver dig?
Min orm.
Brandkåren!
Kolla alla rum!
Finns det nån här?
Brandkåren!
Wow!
Herregud! Jag tål inte ormar. De skrämmer skiten ur mig.
"Conan Barbaren" med jätteormen. Jag blev traumatiserad.
- Vem är Conan? - Arnold Schwarzenegger. 1982!
Min värld startade när jag föddes.
Här inne! Kom, nu!
Herregud! Herregud!
- Vi måste hjälpa henne att få luft. - Det här är inte bra.
Den är 3 meter lång. 5 kilo per kvadratcentimeter.
Snart kallar jag dig "Ormopedia". Sluta!
Det är lättare att riva cementväggen med bara händerna.
- Kan jag inte slå den i ansiktet? - Det är en orm! Inget fyllo.
Jag har Dilaudid. Vi injicerar det så svimmar den.
- Hur lång tid tar det? - Minuter. Vi måste avliva den.
- Döda den! - Nej!
Det är en orm. Den gör vad den är skapad för.
- Ingen bad henne ta hem en orm. - Jag donerar pengar djurhjälpen.
Jäklar det är väldigt tajt.
Backa. Vi hinner inte med det här.
- Buck! - Nej!
Varför väljer alltid vita machokillar sånt här?
Det här ska jag berätta för Tatiana. Nu får jag ligga i en vecka.
- Spartacus. - Det gällde honom eller dig.
I såna lägen räddar jag alltid det attraktiva alternativet.
- Är det sant? - Ja.
Jag skippar delen där idioterna flörtar.
Vänta dig ett besök av djurinspektören.
Hej, Buck!
- Ormsamlaren? Verkligen? - Jag är en vanlig samlare.
Du borde nog gå.
- Följde du efter mig? - Bilen har en spårningssignal.
Ring mig sen, om du är ledig.
Jag är hemma. Ensam.
- Du har fått sparken. - Vad?
- Jag hade ju tre chanser? - Du valde det här själv.
Samma överträdelse två dar efter att du blev anmäld.
Det är inte 1950 längre. Vi jobbar med kvinnor.
När du viftar med kuken saknar du respekt.
Jag tror att jag är sexmissbrukare.
Min egen diagnos.
- Tror du att det är ett skämt? - Nej.
- Hur mycket väger din utrustning? - Jag vet inte. 27 kilo.
Väljer du det här livet lämnar du allt bakom dig utom de kilona.
Jag struntar i om du har problem med frun, pengar eller med din kuk.
Allt det tynger dig och gör dig långsam. På några sekunder dör folk.
Var respektlös mot dig själv, varsågod.
Kvinnorna får skylla sig själva.
Men du får inte vara respektlös mot vår brandkår.
Nej, Bobby! Jag behöver det här jobbet.
Jag älskar jobbet. Gör inte så här mot mig.
Jag har inget annat.
Jag beklagar. Jag sa att det var slut.
- Jag antar att du hörde det. - Ja.
Alla tycker att det suger.
- Det är mitt eget fel. - Ja, det tycker alla.
Jag ska säga som det är. När Bobby tog hit dig -
- sa jag att han borde skaffa en hund istället.
Men jag är ledsen över att du slutar.
Du är duktig. Men du har dålig disciplin.
Jag antar att du inte kan prata med honom?
Ambulans. En bilolycka.
Tråkigt att höra, grabben.
Hen, nu kör vi.
- Larmcentralen. Vad gäller det? - De försöker bryta sig in!
Mamma är inte hemma från jobbet. Jag är ensam!
- Håll dig lugn. Vad heter du? - Lily.
- Hur gammal är du? - Nio.
Jag heter Abby och jag ska hjälpa dig.
- Din adress? - Vet inte. Vi har flyttat.
- Vet du vad gatan heter? - Lambert.
- Det är ett brunt hus. Skynda dig! - Okej. Lily?
Jäklar! Det är ett inbrott i ett hem.
En nioårig flicka är ensam hemma.
Ingen GPS i telefonen. Ingen adress. Hon uppgav gatunamnet - Lambert.
Det finns tre såna gator i LA.
I Boyle Heights, Santa Fe Springs och Winnetka.
Abby? De har gått in.
- Var är du, raring? - Uppe, på mitt rum.
- Okej. Vad heter din stad? - Winnetka.
Vi måste börja pinga basstationer.
Du måste vara kvar i telefonen. Lägg inte på.
Det har varit många inbrott på dagtid.
Finns det nåt nära dig där din adress står?
Brev eller nåt?
- Nej. - Är du nära ett fönster?
Jag ser inga siffror.
- Tornet preciserar ett område. - Kan du berätta nåt mer om ert hus?
Inbrott på Lambert Road i Winnetka. Mellan Chanel och Hadley.
Tvåvåningshus. Brunt med vita detaljer och vit garagedörr.
Barnet är ensamt hemma. En rosa flickcykel står vid yttertrappan.
Det här är inte klokt. Jag är i Steven Spielberg-landet.
- Är du där, Lily? - Ja.
- Vad heter din mamma? - Emma. Emmal Coughlin.
Vi har 14 Emma Coughlin. Ingen i Winnetka.
- Har du hennes telefonnummer? - I telefonen.
Lägg inte på. Titta i menyn.
Läs upp vilket nummer det är. Kan du det?
Stanna kvar på linjen. Jag ringer mamma.
Det ringer i hennes rum. Ibland glömmer hon den i laddaren.
Om ni sätter på sirenen kanske det kan guida mig.
Vi ska nog inte veta att polisen är här.
Det har varit många inbrott här, och ett mord.
- Vi måste hitta flickan. - Det kanske vi kan.
- Vad är det, Athena? - Hjälp mig.
- Kan du låna ut en brandbil? - Den används nu. Varför?
Jag fixar nåt inom fem minuter.
- Hon skickade dig, eller hur? - Jag var tillgänglig.
Okej. Inga hjältedåd och inget oövertänkt.
- Jag vet inte vad det betyder. - Det var väntat.
- Lily? - Jag är på nedervåningen.
Vad gör du där?
Petey! Det är en unge i huset, med en telefon.
- Du sa mitt namn två gånger. - Vi måste hitta den.
Vi behöver bara telefonen.
Det är polisen!
- Där! - Du passerade henne, cowboy!
Det är bara en brandbil.
Jag vill bara ha telefonen.
Jag ser den rosa cykeln.
- Emma Coughlin? - Ja.
- Du kan inte gå in nu. - Varför, brinner det?
Ställ dig bakom brandbilen.
Kom ut. Vi vill bara ha telefonen.
Petey, jag har henne.
- Hur nära är du? - Nära.
Hon kommer emot dig!
- Abby! - Petey! Petey, Petey!
Petey! Petey! Peter!
Petey! Petey!
- Peter! Petey! - Vem är det?
Det är Abby Clark på larmcentralen. Det är du som är illa ute.
Jag har skickat polisen.
Jag vet vilken dörr de kommer igenom.
Jag kan hjälpa dig att fly.
- Varför? - Jag bryr mig om flickan.
Du har två sekunder på dig. Lämna henne och polisen.
Eller sitt där och vänta på att helvetet bryter ut.
- Ta ungen. - Vad?
Nej! Nej! Nej!
Vad gör du? Nej! Nej!
Gå ut genom bakdörren. Det finns en väg bakom huset.
- Glöm cykeln! - Ser ni en mur?
- Ja. Hur kan du se den?
Jag har hela kvarteret framför mig. Klättra över muren.
Bara det inte finns snutar där.
Nej, ni skulle bara ut ur huset. Ned på marken!
- Ned på marken, nu! - Pete!
- Din ljugande subba! - Ned!
- Släpp ut mig! - Kom hit!
- Brandman Buckley, vad händer? - Jag vet inte.
- Hjälp mig! - Fan.
- Hallå? - Hjälp mig!
- Mamma! - Lily!
Herregud!
Brandman Buckley, vad händer?
Alla enheter! En misstänkt på motorcykel.
Han åker österut på Lambert!
Flytta er! Ta betäckning!
- Brandman Buckley? - Rör dig inte!
Vad händer?
- Jag är skadad. - Nej, då.
Jag hörde ett skott. Mår Lily bra?
Flickan mår bra. Hon är med sin mamma. Du borde vara här.
Herregud!
Det känns som om jag är det!
Wow! Jag kan inte tacka dig nog.
- Tack. Du räddade flickan. - Nej, det gjorde du.
Du höll kontakten så vi kunde hitta henne.
- Du är den riktiga hjälten. - Tack för att du säger det.
Tack.
Jag vet hur det här ser ut...
- Du tog brandbilen i civila kläder. - Jag hann inte byta.
Athena Grant berättade vilken tillgång du är.
Jag sa att hon hade halvt rätt.
Athena.
- Kom ungarna hem ordentligt? - Ja, de gör sina läxor.
- Är allt okej? - Ja, jag ville bara kolla.
- Får jag en chans till? - Vi har förbrukat våra chanser.
Men jag har inte lyckats berätta vilken tur vi har som gör det här.
Du har fel, Bobby. Jag fattar vilket privilegium det är att jobba här.
Du hade rätt som sparkade mig.
Jag var en idiot och det är jag fortfarande.
Men en idiot som förstår vad han har förlorat.
Jag ville bara säga det.
Jag hoppas att du menar det.
- Pratar vi med varandra igen? - Jag vet.
Ska vi vänta på dig med middagen?
Ja.
Klä på dig.
- Jag är visst inte sparkad? - Ditt skift är inte över.
Bara en speciell person kan simma i världens smärta utan att bli våt.
En som inte flyr från smärtan.
För oss som väljer det här livet finns inget bättre.
Larmcentralen. Vad gäller det?
Text: Gunnel Lindskog www. sdimedia.com